Електронне наукове фахове видання “ВІДКРИТЕ ОСВІТНЄ Е-СЕРЕДОВИЩЕ СУЧАСНОГО УНІВЕРСИТЕТУ”
«Відкрите освітнє е-середовище сучасного університету» – електронне наукове фахове видання з міжнародною редакційною колегією. Галузь: Освітні, педагогічні науки Тематика: ІКТ в освіті Проблематика: сприяє поширенню передових наукових ідей у галузі педагогічних наук з метою висвітлення новітніх ІКТ- засобів для освітньої діяльності. Мова рукопису: українська, англійська Засновник: Київський столичний університет імені Бориса Грінченка Періодичність публікацій: 2 випуски на рік (квітень, листопад) Рік заснування: 2015 2015-2017 рік - збірник наукових праць у рамках міжнародного проекту IRNet 2018 рік - перереєстрація збірника наукових праць у електронне наукове видання Київського університету імені Бориса Грінченка (протокол № 9 від 14 грудня 2017 р.) 2019 рік - включено до переліку електронних наукових фахових видань (Категорія "Б"), в яких можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата педагогічних наук (відповідно до Порядку формування Переліку наукових фахових видань України, затвердженого наказом МОН України від 15 січня 2018 року № 32, зареєстрованого в Мін’юсті України 06 лютого 2018 року за № 148/21600; Затверджено наказами Міністерства освіти і науки України від 07.05.2019, № 612) DOI: https://doi.org/10.28925/2414-0325 Індексування видання: Google Scholar Polska Bibliografia Naukowa Research Bible Eurasian Scientific Journal Index Journal Imapact Factor Bielefeld Academic Search Engine Vernadsky National Library of Ukraine ERIH PLUS Crossref
Київський столичний університет імені Бориса Грінченка
CLASSTIME ЯК СКЛАДОВА ЦИФРОВОГО КЕЙСУ ВЧИТЕЛЯ МАТЕМАТИКИ
Стаття присвячена дослідженню ефективності використання цифрової платформи Classtime у навчанні математики та розробці методичного кейсу для вчителів. Метою роботи є визначення способів інтеграції платформи в навчальний процес, що сприятиме підвищенню мотивації учнів, їхньої пізнавальної активності та формуванню ключових компетентностей. У ході дослідження було використано методи аналізу, синтезу, порівняння та узагальнення, які дозволили оцінити вплив платформи на якість навчального процесу. Також було застосовано емпіричні методи для аналізу реального досвіду використання Classtime у шкільному середовищі. Результати дослідження показали, що використання платформи позитивно впливає на активність учнів, стимулює їх до самостійного мислення, розвиває співпрацю та ініціативність. Гейміфікація, яка реалізується за допомогою командних ігор, підвищує емоційну залученість школярів і сприяє їхній соціальній взаємодії. Інтерактивні завдання та формувальне оцінювання забезпечують вчителю можливість оперативного відстеження прогресу учнів, що є особливо важливим у складних умовах воєнного стану в Україні. Запропонований методичний кейс включає інтерактивні завдання, командні ігри та засоби оцінювання, що дозволяють зробити уроки математики сучасними, ефективними й доступними. Наукова новизна роботи полягає в комплексному аналізі використання Classtime у навчанні математики в умовах соціальних і освітніх викликів, пов’язаних із воєнним станом. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості застосування запропонованого підходу як у роботі вчителів математики, так і в системі підготовки майбутніх педагогів. Використання платформи Classtime дозволяє забезпечити інтерактивність, гнучкість і високу якість навчання, що відповідає сучасним потребам освітнього процесу.
Авторське право (c) 2025 Алєксєєва Г. М., Пришляк О. В., Лаврик В. В., Кравченко Н. В. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ЕЛЕКТРОННИЙ ВАРІАНТ ПІДРУЧНИКА: ЗРУЧНІСТЬ ЧИ НЕОБХІДНІСТЬ?
Нова українська школа (НУШ) у базовій середній освіті крокує до 8 класу, тому маємо вже певні результати. У статті висвітлено проблеми співвіднесення корисність/некорисність, потреба/не потреба, важливість/не важливість паперового та електронного варіанту підручника, а також електронного додатку до нього; проаналізовано ставлення спільноти освітян до цінності параметрів підручника в освітньому процесі НУШ. Визначено актуальність та перспективність проблеми, обґрунтовано важливість спрямування освітнього процесу на забезпечення як теоретичними надбаннями (нормативно-правове забезпечення), так і безпосередньо наявністю підручників, допоміжних методичних матеріалів тощо. Зважаючи на те, що відбулися кардинальні зміни у викладанні певних предметів (природничі дисципліни, інтегровані курси мовно-літературної, громадянської та історичної галузей), особлива увага звертається не лише на наявність і забезпечення підручниками, але виявився важливим і формат підручника – паперовий чи електронний. Розглянуто сучасне тлумачення поняття «підручник» та феномен «електронний підручник» і «паперовий підручник». Запропоновано власне тлумачення поняття «паперовий підручник», а саме, що це книга, яка пройшла редакційно-виробничу обробку й віддрукована на папері. Тоді як «електронний підручник (е-підручник) – це електронне навчальне видання із систематизованим викладенням навчального матеріалу, яке відповідає освітній програмі, містить цифрові об’єкти різних форматів та забезпечує інтерактивну взаємодію. Е-підручник створюється у вигляді комп’ютерної програми. Проаналізовано наукові праці дослідників на предмет визначення традицій програмо- й підручникотворення авторських колективів різних років і предметних спрямувань та концептуальні засади цифровізації освітнього середовища закладу загальної середньої освіти в сучасних реаліях пандемії та військового стану. Представлено результати дослідження ключових моментів організації освітнього процесу в умовах дистанційної і змішаної форми навчання: особливості викладання в адаптаційному циклі навчання та базовому (інтеграція курсів чи предметна підготовка), використання підручника (паперовий чи електронний варіант), вплив на навчання і процес викладання предметів електронного додатку, важливість/не важливість наявності інтерактивного електронного додатку до підручника з предмету чи інтегрованого курсу. Респонденти підкреслюють, що саме цифровий додаток до паперового підручника надає змогу організувати самоосвіту учнів у сучасних умовах; створити комфортні умови для навчання осіб із особливими освітніми потребами; сприйняття інформації учнями відбувається на більш високому рівні завдяки візуалізації певних процесів і явищ. У наступних публікаціях сподіваємось дослідити і висвітлити вплив використання електронного додатку до підручника на процес навчання здобувачів освіти.
Авторське право (c) 2025 Васильченко Л.В., Шацька Н.М. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
СУЧАСНІ ЦИФРОВІ ІНСТРУМЕНТИ ЯК ЗАСІБ МОТИВАЦІЇ МАЙБУТНІХ ПЕДАГОГІВ ДО НАУКОВИХ ДОСЛІДЖЕНЬ
У статті досліджується вплив сучасних цифрових інструментів на мотивацію здобувачів вищої освіти педагогічних спеціальностей до здійснення наукових досліджень. У контексті цифровізації освіти та трансформації традиційних освітніх підходів розкривається актуальність інтеграції інформаційно-комунікаційних технологій у процес підготовки майбутніх педагогів. Проаналізовано демотивуючі чинники, що ускладнюють здобувачам вищої освіти процес здійснення наукової діяльності та написання наукових робіт, серед яких найпоширенішими є труднощі з пошуком та опрацюванням наукової інформації, оформленням тексту та списків використаних джерел за вимогами академічного письма, створенням візуалізацій результатів, перекладом іноземних джерел та вибором актуальної теми. У дослідженні, проведеному протягом 2023–2024 років на базі Херсонського державного університету, взяли участь 159 респондентів (першого (бакалаврського) та другого (магістерського) рівнів вищої освіти) спеціальностей «Дошкільна освіта», «Початкова освіта» та «Спеціальна освіта». На основі опитування було виокремлено три основні групи цифрових інструментів, які сприяють науковій активності студентів: інструменти для пошуку літератури та управління бібліографією; інструменти для генерації ідей, структуризації досліджень і роботи з текстом; інструменти для візуалізації результатів дослідження. Отримані результати засвідчили зростання рівня інтересу до наукової діяльності серед респондентів, підвищення впевненості у дослідницьких навичках, рівня готовності брати участь у наукових заходах, а також – зменшення рівня труднощів, які знижують мотивацію до наукової діяльності (демотивуючих чинників). Стаття висвітлює не лише потенціал цифрових технологій, а й методичні засади їх впровадження з метою підвищення мотивації до наукової діяльності в цілому. Результати дослідження можуть бути корисними для викладачів, наукових керівників, розробників освітніх програм і всіх, хто зацікавлений в ефективному поєднанні цифрових інструментів та педагогічної науки. Результати дослідження підтвердили, що використання цифрових технологій сприяє підвищенню ефективності наукової роботи, усуненню основних бар'єрів та формуванню дослідницької компетентності майбутніх педагогів, що позитивно впливає на мотивацію до наукових досліджень.
Авторське право (c) 2025 Волянюк А. С. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ДИСТАНЦІЙНЕ НАВЧАННЯ У ВОЄННИЙ ЧАС: ПЕРСПЕКТИВИ ВПРОВАДЖЕННЯ ЗМІШАНОГО НАВЧАННЯ ДЛЯ ЗДОБУВАЧІВ ОСВІТИ ЩО ЗНАХОДЯТЬСЯ ЗА КОРДОНОМ
Дистанційне навчання стало ключовим інструментом забезпечення освітнього процесу в умовах воєнного стану, коли традиційні форми навчання зазнали значних обмежень. Особливо актуальним постає питання організації змішаного навчання для здобувачів освіти що знаходяться за кордоном, що поєднує елементи дистанційного та традиційного навчання, забезпечуючи гнучкість і доступність освітнього процесу. Відповідно, дослідження можливостей і ефективності змішаного навчання в умовах війни набуває важливого значення. У статті розглянуто особливості організації дистанційного навчання як складової змішаного формату в умовах кризових обставин. Проаналізовано основні види та методи дистанційного навчання, які застосовуються для забезпечення безперервності освітнього процесу здобувачів освіти що знаходяться за кордоном, зокрема синхронне та асинхронне навчання, використання автовебінарів, скринкастів та інтерактивних електронних ресурсів. Особливу увагу зосереджено на аналізі функціональних можливостей освітніх платформ, таких як Microsoft Teams, Moodle, Circuit Simulator and Editor та EveryCircuit, які не лише забезпечують реалізацію дистанційного навчання, а й сприяють його гармонійній інтеграції з традиційними формами освіти, зокрема для підготовки електромеханіків. Досліджено переваги та виклики впровадження змішаного навчання в умовах воєнного стану, зокрема його вплив на рівень залученості та мотивації здобувачів освіти. Виокремлено основні переваги такого підходу, серед яких доступність освітніх матеріалів, індивідуалізація навчального процесу, можливість оперативного зворотного зв’язку та адаптація до індивідуальних потреб студентів. Разом із тим окреслено низку проблем, пов’язаних із технічними труднощами, необхідністю підготовки педагогічних кадрів до ефективного використання цифрових технологій, а також із соціально-психологічними аспектами навчання в умовах війни. Проведений аналіз дозволяє дійти висновку, що змішане навчання є перспективним напрямом розвитку освіти для здобувачів освіти що знаходяться за кордоном у кризових умовах. Оптимальне поєднання дистанційних та очних форматів сприяє підвищенню ефективності навчання, забезпеченню його безперервності та адаптивності, що є важливим чинником стабільності освітнього процесу в умовах воєнних викликів.
Авторське право (c) 2025 Кобися В. М., Остаповець А. С. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ПРАКТИЧНИЙ КЕЙС НАВЧАННЯ УЧНІВ ПРОГРАМУВАННЯ ШЛЯХОМ РЕАЛІЗАЦІЇ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЦЬКИХ ПРОЄКТІВ
Стаття присвячена актуальній проблемі підвищення ефективності навчання інформатики, зокрема теми програмування в старших класах закладів загальної середньої освіти. Насамперед, сформульована проблема пов’язана з постійними динамічними змінами змісту шкільного курсу інформатики, зумовленими стрімким розвитком комп’ютерних систем та технологій. Сьогодні вивчення інформатики є безпосередньою підготовкою учнів до майбутньої професійної діяльності в IT та суміжних галузях. Отже, вивчення програмування не обмежується опануванням базового синтаксису мов програмування, а полягає у вивченні концепцій алгоритмізації та опануванні сучасних технологій розробки. Саме тому постає необхідність у пошуку альтернативних ефективних методів навчання, що забезпечують гнучкість та індивідуальний підхід у навчанні, зокрема програмування. У статті розглядається метод проєктів, у тому числі науково-дослідницьких, як один із засобів формування дослідницької компетентності учнів, умінь аналізувати, систематизувати та узагальнювати знання. Метою статті є вивчення досвіду реалізації учнями науково-дослідницьких проєктів, у тому числі на уроках інформатики, з метою підвищення ефективності навчання та мотивації учнів, а також висвітлення результатів педагогічного експерименту з визначення рівня ефективності використання науково-дослідницьких проєктів як основного виду навчальної діяльності у процесі вивчення окремих тем з алгоритмізації та програмування в старших класах закладів загальної середньої освіти. Для досягнення поставленої мети було проаналізовано ряд наукових джерел, присвячених організації проєктної діяльності, зокрема науково-дослідницької. Також у статті наводиться детальний опис процесу проведення педагогічного експерименту серед учнів 9-х класів під час вивчення теми “Алгоритми та програми”, а саме алгоритмів сортування масивів даних. Результати експерименту показали, що ефективність вивчення навчального матеріалу традиційними методами та шляхом реалізації учнівських науково-дослідницьких проєктів суттєво не відрізняється. Проте, опитування учнів експериментальної групи виявило позитивне ставлення до використання науково-дослідницьких проєктів, відзначено підвищення мотивації та розуміння унікальності кожного результату дослідження. Також встановлено, що робота в парах сприяє успішному завершенню проєктів. У висновках зазначається, що реалізація науково-дослідницьких проєктів може бути ефективним методом навчання за умови системного підходу та контролю з боку вчителя. Також такий вид діяльності позитивно впливає на розвиток різних компетентностей учнів. Водночас постає необхідність у подальших дослідженнях для різних вікових груп та тем.
Авторське право (c) 2025 Козолуп Є. В. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
АДАПТАЦІЯ МЕТОДИК НАВЧАННЯ ІНОЗЕМНОЇ МОВИ ДЛЯ МЕДИЧНИХ СПЕЦІАЛЬНОСТЕЙ У КОНТЕКСТІ ОНЛАЙН-ОСВІТИ
Стаття присвячена дослідженню адаптації методів викладання іноземних мов для студентів медичних спеціальностей у контексті онлайн-освіти. Автори аналізують, як цифрові інструменти, такі як інтерактивні платформи, віртуальні симуляції та мобільні додатки, можуть бути використані для покращення засвоєння медичної термінології, розвитку комунікативних навичок та підтримки мотивації студентів у умовах дистанційного навчання. Дослідження базується на змішаному дизайні, що включає кількісні та якісні методи, і охоплює 80 студентів та 10 викладачів з двох медичних університетів. Результати дослідження показали значне покращення знань медичної термінології та комунікативних навичок студентів після восьмитижневого онлайн-курсу. Середні бали студентів зросли з 68,2 до 76,9, що свідчить про великий розмір ефекту (Cohen's d = 0,94). Також було зафіксовано зростання поведінкової, когнітивної та емоційної залученості студентів, що підтверджує ефективність інтерактивних методів навчання, таких як рольові ігри, групові обговорення та використання мультимедійних матеріалів. Однак дослідження виявило певні виклики, зокрема технологічні бар'єри, соціальну ізоляцію та нерівний доступ до стабільного інтернет-з'єднання. Деякі студенти відчували відірваність від однолітків і викладачів, що підкреслює важливість заходів зі створення спільноти в онлайн-середовищі. Автори пропонують використовувати стратегії, засновані на когнітивній та мультимедійній теоріях навчання, для подолання цих труднощів і підвищення ефективності онлайн-курсів. У висновках підкреслюється, що ретельно розроблені цифрові стратегії можуть значно покращити володіння іноземною мовою, мотивацію та ставлення студентів-медиків до технологічно орієнтованого навчання. Інтеграція автентичних клінічних сценаріїв, використання технологій для інтерактивності та підтримка емоційного благополуччя студентів дозволяють створити динамічне віртуальне середовище, яке відповідає високим вимогам медичної комунікації.
Авторське право (c) 2025 Корнейко І. В., Овсяннікова Г. В., Петрова О. Б. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ВИКОРИСТАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ ДЛЯ СТВОРЕННЯ НАВЧАЛЬНОГО ВІДЕОКОНТЕНТУ
У сучасному освітньому процесі дедалі більшої актуальності набуває використання мультимедійного контенту, зокрема навчальних відео, які сприяють активізації навчальної діяльності учнів. Завдяки візуальному та аудіальному сприйняттю інформації такі матеріали роблять навчання більш цікавим, сприяють кращому засвоєнню знань та підвищують мотивацію учнів до навчання. Автори статті на конкретному прикладі описали процес створення навчального відео для учнів початкової школи з використанням інструментів штучного інтелекту. Вони пропонують комплексний підхід, що охоплює всі ключові етапи виробництва контенту — від розробки сценарію до фінального монтажу. Зокрема, на етапі написання тексту та підготовки промтів для озвучення рекомендується використовувати ChatGPT, який допомагає сформулювати логічно структурований і доступний матеріал для дітей. Для створення якісних ілюстрацій запропоновано застосовувати Leonardo.ai, що дає змогу генерувати зображення відповідно до заданих параметрів і тематики. Щоб забезпечити природне українське озвучення, автори рекомендують сервіси ElevenLabs.io та VoxWorker.com, які дозволяють налаштовувати темп і тональність мовлення. Створення коротких анімованих відеофрагментів автори пропонують реалізувати за допомогою HailuoAI.video, який швидко генерує динамічний візуальний контент на основі заданих параметрів. Завершальним етапом є монтаж та об’єднання всіх елементів у відеоредакторі CapCut, що вирізняється зручним інтерфейсом і широким набором функцій: редагування відео, додавання спецефектів, анімації та субтитрів. Автори стверджують, що розвиток технологій штучного інтелекту відкриває нові можливості для створення якісного освітнього контенту, дозволяючи автоматизувати багато процесів та значно скоротити час на розробку навчальних матеріалів. Водночас ефективне використання цих технологій потребує чіткої методології та продуманого підходу, щоб забезпечити відповідність контенту освітнім стандартам і віковим особливостям учнів.
Авторське право (c) 2025 Мамута М. С., Рибалко О. О. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ЦИФРОВІ ТЕХНОЛОГІЇ ТА ЇХ РОЛЬ У ВИВЧЕННІ ІСТОРІЇ
У статті досліджено роль цифрових технологій у вивченні історії та їхній вплив на підвищення ефективності навчання. Окреслено ключові аспекти цифровізації освіти, зокрема, використання інтерактивних онлайн-ресурсів, мультимедійних матеріалів для представлення історичних подій. Висвітлено можливості цифрових інструментів для розширення доступу до історичних джерел, глибшого аналізу документів, візуалізації історичних процесів і розвитку критичного мислення здобувачів освіти. Проаналізовано переваги цифрових технологій у вивченні історії, серед яких персоналізація освіти, підвищення вмотивованості до навчання та засвоєння матеріалу. Представлено короткий огляд сучасних цифрових платформ та програмного забезпечення, які варто використовувати під час викладання історії, а також розглянуто їхні функціональні можливості. Стаття базується на аналізі сучасних досліджень та власному досвіді авторів застосування цифрових технологій у навчальному процесі. Окрему увагу приділено викликам, пов’язаним із впровадженням цифрових технологій, зокрема, потребі у розвитку цифрової грамотності майбутніх педагогів до нових технічних можливостей, а також динамічним змінам у сфері цифрової освіти. Зазначено, що освітні платформи постійно оновлюються, розширюючи функціонал і можливості для інтеграції нових підходів у викладанні історії. Підкреслено важливість використання цифрових технологій не лише для покращення доступу до історичної інформації, а й для формування навичок аналізу, системного мислення та історичної свідомості. Окреслено можливості використання штучного інтелекту в освіті, його роль у доповненні традиційних методів навчання та покращення якості контенту, а також наголошено на важливості критичного підходу до отриманої інформації. Визначено перспективи подальших досліджень, зокрема, розширення вибору цифрових інструментів та їх адаптація до потреб історичної освіти.
Авторське право (c) 2025 Москалюк М. М., Лень А. В. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ІНДИВІДУАЛЬНІ ТРАЄКТОРІЇ ПІДВИЩЕННЯ ЦИФРОВОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ ВИКЛАДАЧІВ У СИСТЕМІ ПРОФЕСІЙНОГО РОЗВИТКУ УНІВЕРСИТЕТУ ГРІНЧЕНКА
У сучасних умовах цифрової трансформації освітнього процесу особливої актуальності набуває проблема розвитку цифрової компетентності викладачів закладів вищої освіти. Розробка та впровадження індивідуальних траєкторій підвищення цифрової компетентності стає пріоритетним напрямом модернізації системи професійного розвитку викладачів, особливо в умовах змішаного та дистанційного навчання. У статті досліджено теоретичні та практичні аспекти впровадження Системи розвитку цифрової компетентності викладачів Київського столичного університету імені Бориса Грінченка. Представлено результати моніторингу ефективності впровадженої системи та виявлено основні фактори, що впливають на формування індивідуальних траєкторій професійного розвитку викладачів у цифровому середовищі. Розглянуто структурні компоненти системи, включаючи діагностичний інструментарій для визначення початкового рівня цифрової компетентності, модулі навчання та систему оцінювання прогресу викладачів у системі професійного розвитку Університету Грінченка. Особливу увагу приділено технічним аспектам візуалізації даних для моніторингу прогресу та результативності навчання. Представлено особливості практичної реалізації системи на основі мінікурсів, які дозволяють викладачам опановувати окремі компоненти цифрової компетентності відповідно до індивідуальних потреб. Проаналізовано статистичні дані роботи викладачів в Системі розвитку цифрової компетентності за період 2021-2025 років та виявлено кореляцію між регулярністю участі у програмах підвищення кваліфікації та рівнем розвитку цифрової компетентності. Узагальнено досвід впровадження Системи розвитку цифрової компетентності викладачів та обґрунтовано необхідність її вдосконалення відповідно до стратегії цифрової трансформації університету та сучасних освітніх викликів.
Авторське право (c) 2025 Настас Д. Л., Тютюнник А. В. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ПОРІВНЯЛЬНИЙ АНАЛІЗ ПРОДУКТИВНОСТІ ПЛАТФОРМ NODE ТА BUN В ОСВІТНІХ ВЕБДОДАТКАХ
Стаття присвячена порівняльному аналізу продуктивності платформ Node.js та Bun у контексті розробки освітніх вебдодатків. Сучасні освітні інформаційні системи все частіше реалізуються у вигляді вебзастосунків, що потребують високої продуктивності, масштабованості та ефективного використання ресурсів. У зв’язку з появою нової платформи Bun, яка позиціонується як швидша альтернатива Node.js, виникає потреба у науковому дослідженні її можливостей, переваг і обмежень у практичному застосуванні. В роботі описується проведене експериментальне оцінювання продуктивності вебдодатка на двох платформах, обговорюється доцільність переходу з Node.js на Bun. Розроблено дорожню карту міграції вебдодатку з Node.js на Bun. Для реалізації дослідження було проведено серію навантажувальних тестувань за допомогою утиліти Bombardier. Експерименти виконувалися в хмарному середовищі Google Cloud Platform (GCP) із використанням стандартизованої тестової конфігурації, що дозволило об’єктивно оцінити продуктивність кожної платформи. Результати тестувань засвідчили значну перевагу Bun над Node.js за показником середньої кількості оброблених HTTP-запитів на секунду (RPS). Bun продемонструвала приріст продуктивності в 2,14 рази, обробляючи в середньому 8038 запитів на секунду проти 3753 запитів на секунду у Node.js. Водночас було виявлено певні проблеми сумісності Bun із деякими модулями, що вимагало внесення змін у код вебдодатку. Це свідчить про те, що хоча Bun має значний потенціал для використання у веброзробці, вона все ще перебуває у фазі активного розвитку і процес міграції на нову платформу може вимагати додаткових зусиль для адаптації коду застосунку. Отримані результати є важливими для розробників освітніх вебдодатків, оскільки вибір середовища виконання безпосередньо впливає на продуктивність застосунку, швидкість доступу та масштабованість системи. Перспективними напрямами подальших досліджень вважаємо аналіз стабільності Bun у довготривалому використанні, дослідження сумісності з існуючими модулями та оптимізації під реальні умови високого навантаження.
Авторське право (c) 2025 Острецова Т. О., Переяславська С. О., Острецов Д. І. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ШТУЧНИЙ ІНТЕЛЕКТ ТА МЕДІАГРАМОТНІСТЬ: ОНОВЛЕННЯ ПРОГРАМ ПІДВИЩЕННЯ КВАЛІФІКАЦІЇ ПЕДАГОГІВ
У сучасному інформаційному суспільстві розвиток медіаграмотності педагогів є надзвичайно актуальним, особливо в умовах стрімкого впровадження штучного інтелекту (ШІ) та його впливу на медіапростір. Використання ШІ у створенні контенту відкриває широкі можливості для генерації текстів, зображень, відео та аудіо, що значно ускладнює процес ідентифікації правдивої інформації та протидії маніпуляціям. Особливої актуальності ця проблема набуває в умовах російсько-української гібридної війни, оскільки ворог активно використовує дезінформацію, пропаганду та інформаційно-психологічні операції для маніпуляції громадською думкою як в Україні, так і за її межами. У зв’язку з цим виникає потреба у впровадженні ефективних програм навчання вчителів, спрямованих на формування критичного мислення та навичок аналізу медіаконтенту з використанням ШІ. У статті представлено результати дослідження рівня медіаграмотності педагогів та їхньої обізнаності щодо ШІ-генерованого контенту. Для збору даних було проведено тестування, яке дозволило оцінити здатність учителів розпізнавати неправдиві новини, виявляти маніпуляції у текстовій та візуальній інформації, а також аналізувати джерела інформації на достовірність. Результати дослідження продемонстрували, що більшість педагогів стикаються з труднощами у визначенні ШІ-генерованого контенту та потребують додаткових знань і навичок для його критичного аналізу. На основі отриманих даних було розроблено програму тренінгу, спрямовану на підвищення рівня медіаграмотності педагогів в умовах застосування ШІ. Тренінг включає теоретичні та практичні аспекти, зокрема ознайомлення з основними поняттями медіаграмотності, аналіз ролі ШІ у створенні медіаконтенту, розгляд технологій, що використовуються медіакомпаніями для генерації новин та візуальних матеріалів. Окрему увагу приділено проблемам генеративного контенту, його впливу на споживачів інформації, а також методам перевірки фактів та виявлення дезінформації за допомогою цифрових інструментів. Запропонований тренінг є одним із можливих рішень, що дозволяє вдосконалити навички аналізу інформації, підвищити рівень обізнаності про медіа та сформувати відповідальне ставлення до поширення контенту. Таким чином, результати цього дослідження можуть слугувати основою для подальшого вдосконалення навчальних програм з медіаграмотності, зокрема для розробки комплексних стратегій впровадження ШІ в освіту з урахуванням його потенційних ризиків.
Авторське право (c) 2025 Скрипка Г. В. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ЕЛЕКТРОННЕ НАВЧАННЯ ЯК ІНСТРУМЕНТ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЯКОСТІ ОСВІТИ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Стаття аналізує роль електронного навчання (e-Learnіng) у забезпеченні якості вищої освіти в Україні в умовах воєнного стану. Дослідження зосереджується на адаптації цифрових технологій, апробованих під час пандемії COVІD-19, до викликів збройного конфлікту, зокрема через впровадження гібридних моделей, локальних офлайн-рішень та вдосконалення комунікативних інструментів. Метою роботи є оцінка переваг, обмежень та практичних механізмів оптимізації e-Learnіng для забезпечення безперервності освітнього процесу в кризових умовах. На основі порівняльного аналізу даних, опитувань педагогів і студентів, а також оцінки цифрових платформ встановлено, що e-Learnіng забезпечує гнучкість і доступність освіти, зокрема для студентів у зонах бойових дій. Водночас його впровадження ускладнюється технічними проблемами (нестабільний інтернет, дефіцит обладнання), комунікативними бар’єрами (обмежена взаємодія між учасниками процесу) та мотиваційними труднощами (емоційне вигорання студентів і викладачів). Автори зазначають, що досвід пандемії став фундаментом для швидкого переходу до дистанційного навчання, але воєнний контекст вимагає унікальних рішень, таких як хмарні сховища, офлайн-бібліотеки та психологічна підтримка. У статті детально описано етапи розвитку e-Learnіng: від екстреного реагування на кризу до формування стійких гібридних систем, що поєднують синхронні та асинхронні підходи. Особливу увагу приділено інструментам, таким як платформи управління курсами (LMS), інтерактивні сервіси для залучення студентів, аналітичні системи для моніторингу прогресу та технічні рішення для регіонів з обмеженим доступом до інтернету. Висновки наголошують на необхідності системного підходу, який інтегрує технологічні та соціально-педагогічні аспекти, включаючи адаптацію навчальних програм і психологічну підтримку учасників освітнього процесу. Запропоновано рекомендації щодо підготовки викладачів до роботи в умовах кризи, удосконалення навчальних програм та розширення державної підтримки цифрової інфраструктури. Автори підкреслюють, що ефективне подолання викликів можливе лише за умови співпраці академічної спільноти, державних інституцій та міжнародних партнерів.
Авторське право (c) 2025 Уманець В. О., Павлюк Б. В., Розпутня Б. М. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
РОЗВИТОК КОМПЕТЕНТНОСТЕЙ ОСВІТЯН У ГАЛУЗІ ВИКОРИСТАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ В ЦИФРОВОМУ СУСПІЛЬСТВІ
Стаття аналізує останні дослідження в напрямку використання штучного інтелекту (ШІ), а саме – аналіз підходів до визначення компетентностей у галузі використання ШІ з урахуванням викликів цифрового суспільства. Здійснено порівняльний аналіз рамок цифрових компетентностей, компетентностей у галузі використання ШІ для громадян та освітян з уточненням взаємозв’язку між цифровою компетентністю і компетентністю у галузі використання ШІ. Визначено складові зазначених компетентностей в цифровому суспільстві та побудована структура компетентностей використання ШІ з детальним описом визначених компетентностей, а саме з прикладами знань, умінь навичок і досвіду роботи громадян у даній галузі. Автори обґрунтовують, що деякі компетентності в побудованих рівнях розвитку компетентностей у галузі використання ШІ не варто розміщувати в горизонтальному спрямуванні, адже деякі з них мають чітке вертикальне направлення, і які будуть розвиватися на усіх зазначених трьох рівнях розвитку структури компетентностей використання ШІ для освітян. Такі компетентності визначаються авторами як наскрізні компетентності у галузі використання ШІ. В статті також виокремлено окрему категорію компетентностей, формування і розвиток яких буде стрімко виникати з розвитком ШІ і цифрового суспільства зокрема, – це майбутні компетентності в галузі використання ШІ, що виникатимуть. Авторами запропоновано оновлену модель рівнів розвитку для компетентностей у галузі використання ШІ для освітян з врахування наскрізних і майбутніх компетентностей в галузі використання ШІ.
Авторське право (c) 2025 Умрик М. А., Морзе Н. В., Смирнова-Трибульська Є. М. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ВИКОРИСТАННЯ КОРПУСНИХ МЕХАНІЗМІВ ДЛЯ ПОКРАЩЕННЯ ВОЛОДІННЯ АКАДЕМІЧНОЮ АНГЛІЙСЬКОЮ МОВОЮ СЕРЕД АСПІРАНТІВ: ВПЛИВ НА НАВЧАЛЬНИЙ ПРОЦЕС
Високий рівень володіння академічною англійською мовою є передумовою успішного функціонування аспірантів у науково-освітньому середовищі. Це включає точний виклад наукових ідей як в письмовій, так і в усній формах, представлення результатів досліджень на міжнародних заходах, доступ до публікацій у світових наукометричних базах та можливість публікації власних напрацювань. У сучасному освітньому контексті технології, зокрема конкордансери, відіграють важливу роль у розвитку академічної іншомовної компетентності та формуванні навичок самостійної роботи. Метою дослідження було оцінити ефективність використання конкордансерів (AntConc і Lextutor) у формуванні академічної іншомовної компетентності аспірантів спеціальності «Агрономія» та порівняти їх з альтернативними засобами – онлайн-ресурсами й застосунками на основі штучного інтелекту (Academic Phrasebank, Google Scholar Tools, Grammarly, ChatGPT). У дослідженні взяли участь 30 аспірантів першого року навчання, поділених на експериментальну та контрольну групи. Методика включала діагностичне (прі-тест) та підсумкове (пост-тест) тестування, що охоплювало теоретичні питання, аналіз фрагмента наукового тексту та написання есе у науковому стилі. Статистична обробка результатів проводилася за допомогою t-тесту Стьюдента. Крім того, студенти заповнили анкету з відкритими та закритими питаннями, результати якої аналізувалися кількісно та методом відкритого кодування. Результати дослідження засвідчили значуще покращення академічного письма в експериментальній групі, що підтверджує ефективність використання корпусних інструментів у навчанні академічної англійської мови. Більшість студентів високо оцінила можливості AntConc, зокрема аналіз термінології, граматики й стійких виразів. Водночас частина респондентів відзначила складність інтерфейсу та потребу в додаткових методичних матеріалах. Відтак доцільним є створення покрокових інструкцій, залучення викладачів комп’ютерних дисциплін до навчального процесу та збільшення кількості практичних занять.
Авторське право (c) 2025 Чайковська О. В. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ВИКОРИСТАННЯ СУЧАСНИХ ТЕХНОЛОГІЙ У STEAM-ПРОЄКТАХ ПІД ЧАС ПІДГОТОВКИ ВЧИТЕЛЯ ПОЧАТКОВИХ КЛАСІВ
У статті розглянуто особливості використання сучасних технологій в освітньому процесі початкової школи. Зазначено, що окрім застосування в STEAM-освіті різних цифрових технологій, інтернет-ресурсів та інтерактивних інструментів, ефективним є використання спеціальних програмних засобів для унаочнення, демонстрації та відтворення різних явищ. Після проведення вхідного моніторингу визначено недостатній рівень теоретичних знань студентів про використання STEAM-проєктів, що доводить актуальність обраної теми дослідження. Автори демонструють переваги використання віртуальних лабораторій, імерсивних технологій (віртуальної та доповненої реальності) та відповідних мобільних застосунків під час застосування STEAM-проєктів для майбутніх учителів початкових класів. Представлено підбір наявних сучасних цифрових технологій, які освітяни найчастіше застосовують під час проєктної діяльності. Авторами проаналізовано сучасні онлайн-ресурси, запропоновано приклади їх використання в закладі вищої освіти під час підготовки майбутніх учителів початкових класів. Дослідження проведене під час навчально-виховного процесу на базі Київського столичного університету імені Бориса Грінченка. Такий підхід дозволив виокремити цифрові застосунки для реалізації STEAM-освіти. У статті описано використання таких цифрових технологій як: віртуальні екскурсії, музеї 360°, програми-імітатори, експерименти (Viola the Bird та Paint with music), віртуальна симуляція PhET Sound Simulation (Звукові хвилі), використання ШІ (SYNO AI), NoiSee, sketch.metademolab.com, Chrome Music Lab тощо. Впровадження програмних засобів для реалізації проєктного методу за моделлю 5E, дозволяє студентам отримати цінний досвід організації та реалізації проєктного навчання з залученням елементів STEAM-освіти.
Авторське право (c) 2025 Шкуренко О. В., Стецик С. П., Шпіца-Павлюк Р. І. https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0