Електронне наукове фахове видання “ВІДКРИТЕ ОСВІТНЄ Е-СЕРЕДОВИЩЕ СУЧАСНОГО УНІВЕРСИТЕТУ”
Електронне наукове фахове видання “ВІДКРИТЕ ОСВІТНЄ Е-СЕРЕДОВИЩЕ СУЧАСНОГО УНІВЕРСИТЕТУ” «Відкрите освітнє е-середовище сучасного університету» – електронне наукове фахове видання з міжнародною редакційною колегією (категорія «Б»). Кластер: Розвиток людського капіталу, соціальні науки та журналістика Спеціальність: А1 Освітні науки Тематика: Цифрові технології у вищій освіті Проблематика: Журнал публікує результати наукових досліджень у галузі освітніх наук, що висвітлюють теоретичні, методологічні та практичні аспекти розроблення, впровадження та використання цифрових технологій у системі вищої освіти. До розгляду приймаються також загальнонаукові та міждисциплінарні дослідження цифрових технологій, якщо їх результати концептуально орієнтовані на використання у сфері вищої освіти. Мова рукопису: українська, англійська Засновник: Київський столичний університет імені Бориса Грінченка Код за ЄДРПОУ: 45307965 ROR ID: https://ror.org/01t5m8p03 Київський столичний університет імені Бориса Грінченка утворений 26 грудня 2023 року шляхом злиття Київського університету імені Бориса Грінченка і Муніципального закладу вищої освіти «Київської Академії мистецтв» та є їх правонаступником (на підставі рішення Київської міської ради від 23.06.2022 р. №4754/4795). Періодичність публікацій: 2 випуски на рік (квітень, листопад) Рік заснування: 2015 2015-2017 рік - збірник наукових праць у рамках міжнародного проекту IRNet 2018 рік - перереєстрація збірника наукових праць у електронне наукове видання Київського університету імені Бориса Грінченка (протокол № 9 від 14 грудня 2017 р.) 2019 рік - включено до переліку електронних наукових фахових видань (Категорія "Б"), в яких можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата педагогічних наук (відповідно до Порядку формування Переліку наукових фахових видань України, затвердженого наказом МОН України від 15 січня 2018 року № 32, зареєстрованого в Мін’юсті України 06 лютого 2018 року за № 148/21600; Затверджено наказами Міністерства освіти і науки України від 07.05.2019, № 612) ISSN: 2414-0325 DOI: https://doi.org/10.28925/2414-0325 УДК: 378.4:004 Ідентифікатор медіа в Реєстрі суб'єктів у сфері медіа: R40-06847 Індексування видання
Київський столичний університет імені Бориса Грінченка
МОЖЛИВОСТІ ТА ВИКЛИКИ ВИКОРИСТАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ У НАВЧАННІ ФАХОВИХ ДИСЦИПЛІН СТУДЕНТІВ СПЕЦІАЛЬНОСТЕЙ “КОМП’ЮТЕРНІ НАУКИ” ТА “ІНЖЕНЕРІЯ ПРОГРАМНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ”
У статті досліджуються можливості та виклики використання штучного інтелекту (ШІ) у навчанні фахових дисциплін для студентів спеціальностей «Комп’ютерні науки» та «Інженерія програмного забезпечення». Проаналізовано сучасні підходи до визначення ШІ, міжнародні й національні нормативні ініціативи, а також результати досліджень щодо інтеграції ШІ в освітній процес. Розглянуто практичні приклади застосування ШІ для автоматизації перевірки знань, індивідуалізації навчання, візуалізації алгоритмів та підтримки програмування. У статті проаналізовано, як ШІ може сприяти покращенню навчального процесу, підвищенню якості освіти, а також розглядає етичні та практичні аспекти його застосування. Основна увага приділяється визначенню ролі ШІ у викладанні та навчанні, аналізу інструментів та технологій ШІ, проблемам та обмеженням ШІ, та рекомендаціям щодо ефективного використання ШІ. Стаття спрямована на те, щоб надати викладачам та студентам розуміння можливостей та обмежень ШІ у навчанні, а також запропонувати шляхи ефективного використання цих технологій для покращення освітнього процесу. Виявлено проблеми, пов’язані з академічною доброчесністю, якістю запитів, залежністю студентів від автоматизованих рішень і ризиком зниження рівня критичного мислення. Запропоновано педагогічні підходи до ефективного використання ШІ, зокрема за технологією «перевернутого класу» та з врахуванням таксономії Блума, а також рекомендації щодо адаптації навчальних завдань і посилення ролі індивідуального захисту робіт. Визначено, що поєднання традиційних методів викладання з можливостями ШІ створює умови для підвищення якості навчання, однак потребує ретельного планування, урахування етичних аспектів та відповідальної позиції викладачів і освітніх інституцій.
Авторське право (c) 2025 Вембер Вікторія Павлівна, Машкіна Ірина Вікторівна, Носенко Тетяна Іванівна, Яскевич Владислав Олександрович https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
STEM-ПРОЄКТ «КОМП’ЮТЕРНИЙ РЕФРАКТОМЕТР ІЗ РІДИННОЮ ПРИЗМОЮ» НА ОСНОВІ ПРОГРАМНОГО ЗАСОБУ COLORKIT
Проєкт ColorKit виник близько 15 років тому, як безкоштовний засіб для обробки фото та відеоданих із науковою метою. Перш за все, він призначений для виконання навчально-дослідницьких проєктів в галузі хімії та біології. Використовується учнями-членами МАН та здобувачами Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди. Завдяки тому, що застосунок має простий інтуїтивний інтерфейс та гнучкі налаштування, на його основі було розроблено ряд оригінальних пристроїв: колориметрів, рефрактометрів, спектрофотометрів, нефелометрів тощо. Створення саморобних (DIY) пристроїв для фізико-хімічного аналізу потребує глибокого знання аналітичної хімії, основ оптики, геометрії, електротехніки, комп’ютерних технологій. Впровадження DIY проєктів у навчальний процес створюють умови для набуття нових стійких компетенцій та навичок колективної роботи. На кафедрі фізики і хімії ХНПУ імені Г.С. Сковороди із здобувачами та учнями членами МАН було розроблено та апробовано ряд саморобних рефрактометрів: простий демонстраційний, із V-призмою, рідинною призмою, оригінальний рефрактометр, принцип дії якого ґрунтується на зміні збільшення лінзи, що контактує з розчином. У таких проєктах глибоко інтегруються природничі та математичні науки: фізика, хімія, геометрія, математика, біологія. У статті розглянуто процес організації STEM-проєкту по створенню комп’ютерного рефрактометра з рідинною призмою. Виконано аналіз останніх досліджень і публікацій, описано конструктивні особливості сучасних рефрактометрів, проаналізовано перспективність упровадження оптичних схем у DIY рефрактометрах. Описано діючу модель саморобного комп’ютерного проточного рефрактометра з рідинною призмою. Відсутність лінз у пристрої між матрицею та кюветою запобігає спотворенню зображення об’єктивом вебкамери, що збільшує його точність. Надано математичне обґрунтування оптичної схеми пристрою. Викладено результати апробації DIY рефрактометра. Підтверджено, що результати вимірювання показників заломлення розчинів гліцеролу з використанням рефрактометра РПЛ-3 практично не відрізняються від отриманих на діючій моделі. Розроблений проточний рефрактометр дозволяє з достатньо високою точністю вимірювати показники заломлення у широкому інтервалі величин, що робить його перспективним для використання у DIY-проєктах здобувачів по розробці комп’ютерних систем перегонки, синтезу речовин, у біологічних дослідженнях, при аналізі продуктів харчування та рослинної сировини.
Авторське право (c) 2025 Винник Олександр Федорович, Комісова Тетяна Євгенівна, Макєєв Сергій Юрійович https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ПРОФЕСІЙНИЙ РОЗВИТОК ВЧИТЕЛІВ ІНФОРМАТИКИ З ВИКОРИСТАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ НА ОСНОВІ САМООЦІНЮВАННЯ ШІ КОМПЕТЕНТНОСТІ
Зміст статті акцентує на важливості підготовки вчителів інформатики до використання штучного інтелекту (ШІ) в професійній діяльності та розвитку їх ШІ компетентності з метою підготовки учнів до сучасних викликів та можливостей за допомогою цифрових технологій. Стрімкий розвиток ШІ вимагає від вчителя інформатики неперервного професійного розвитку, а програми підвищення кваліфікації повинні сприяти у формуванні відповідних компетентностей щодо відбору та аналізу освітніх ресурсів на основі ШІ, створення навчального контенту із його використанням, а також надання підтримки школярам у середовищах, де навчання частково або повністю керується ШІ. Аналіз досліджень дозволив визначити підходи до використання ШІ в освітньому процесі та можливості використання рамки ШІ компетентності для вчителів і учнів для визначення напрямів професійного розвитку вчителів, зокрема запровадження ШІ хабів та залучення до викладання на курсах підвищення кваліфікації вчителів з високим рівнем ШІ компетентності. Анкетування 180 вчителів щодо самооцінювання рівня ШІ компетентності та потреб у програмах професійного розвитку дозволило зіставити результати теоретичних розвідок і запитів вчителів інформатики в порівнянні з іншими педагогами визначити стратегії та напрями професійного розвитку вчителів для ефективного впровадження інноваційних інструментів ШІ серед яких: аналіз навчальних даних, етика використання ШІ, створення навчальних матеріалів та ін. Використання ШІ в інформатичній галузі має потенціал для покращення результатів навчальних досягнень учнів. Аналіз результатів опитування педагогів підтверджує готовність вчителів інформатики до професійного розвитку, опанування програм підвищення кваліфікації з використання ШІ. Професійний розвиток вчителів інформатики щодо використання ШІ на основі інтеграції технічних, педагогічних, етичних і регуляторних напрямів Дослідження розглядає важливість та напрями підготовки вчителів для використання ШІ в післядипломній освіті та висвітлює ідеї та підходи до розвитку ШІ компетентності вчителів інформатики, сприяючи підвищенню якості освіти та підготовці молодого покоління до викликів майбутнього.
Авторське право (c) 2025 Воротникова Ірина Павлівна, Захар Ольга Германівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ЧИ ГЕЙМІФІКОВАНІ ОНЛАЙН-ПЛАТФОРМИ ДЛЯ НАВЧАННЯ?
У статті проаналізовано стан упровадження гейміфікації та елементів ігрового дизайну в українських онлайн-платформах. Систематизовано ключові ігрові механіки, на основі яких складено матрицю спостереження для контентно-орієнтованих (Coursera, edX, Prometheus, EdEra) і викладацько-орієнтованих (Google Classroom, Moodle, MS Teams) платформ. Дослідження показало, що більшість освітніх середовищ лише декларативно інтегрують гейміфікацію, обмежуючись базовими адміністративними елементами (бали, рейтинги, сертифікати) без глибинного ігрового дизайну, наративу чи занурення. Опитування викладачів ЗВО підтвердило ці результати: педагоги визнають мотиваційний потенціал гейміфікації, але застосовують її переважно на елементарному рівні через нестачу часу, методичних матеріалів, ігрового досвіду й технічних можливостей. Зазначено, що моделі MDA (Mechanics–Dynamics–Aesthetics) і DPE (Design–Play–Experience) мають слугувати концептуальними рамками для створення навчальних платформ як фреймів педагогічних тактик і досвіду. Це демонструє конвергенцію ігрової індустрії, IT та педагогіки. Окреслено перспективи розвитку гейміфікованих освітніх середовищ, зокрема інтеграцію штучного інтелекту (AI-помічників, як-от Gembot у Google Classroom), що можуть виконувати роль ігрових персонажів. Визначено необхідність системного моніторингу розвитку українських онлайн-платформ і розширення вибірки респондентів для забезпечення репрезентативності результатів. Подано рекомендації щодо вдосконалення практик гейміфікації та ігрового дизайну в цифровій освіті.
Авторське право (c) 2025 Зінов’єва Тетяна Анатоліївна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ВИКОРИСТАННЯ ВІДКРИТИХ ОСВІТНЬО-НАУКОВИХ ІНФОРМАЦІЙНИХ СИСТЕМ ДЛЯ МОНІТОРИНГУ ВЕБРЕСУРСІВ НАУКОВИХ УСТАНОВ
У статті представлено презентацію досвіду застосування відкритих освітньо-наукових інформаційних систем щодо здійснення моніторингу вебресурсу наукової установи. Досвід Інституту цифровізації освіти Національної академії педагогічних наук України демонструє, що використання відкритих освітньо-наукових інформаційних систем дозволяє комплексно та якісно провести моніторинг вебресурсу сайту наукової установи з метою здійснення більш повного та релевантного комплектування різними базами даних сайту відповідно до запитів та потреб користувачів. Проаналізовано використання безоплатних відкритих освітньо-наукових інформаційних систем, таких як пошукова й наукометрична система Google Scholar (Google Академія), міжнародний рейтинг National H-index Ranking, міжнародна наукометрична база даних Web of Science, інформаційно-аналітична система Google Analytics 4 та популярна соціальна мережа Facebook. Проведений моніторинг сайту наукової установи показав, що комплексне використання обраних вебсистем дозволяє отримати різні ключові показники, такі як кількість цитувань, індекс Гірша (H-index) в Google Scholar, National H-index, H-index в Scopus і Web of Science, ранжування публікацій та авторів, а також статистику завантажень, переглядів публікацій і відвідувань сайту та багато ін. Аналіз досвіду використання вебресурсу Інституту цифровізації освіти Національної академії педагогічних наук України демонструє, що використання наукометричних баз даних і системи вебаналітики можна застосовувати для ефективного моніторингу діяльності наукових установ, а також для оцінювання результатів науково-педагогічних досліджень. Впровадження нових інформаційно-цифрових технологій вимагає подальших досліджень електронних систем відкритого доступу. Перспективним є вивчення бібліометричних та наукометричних сервісів для комплексного моніторингу вебресурсів наукових установ із застосуванням математичних моделей, які сприятимуть автоматизації цього процесу. Розвиток цифрової компетентності у наукових і науково-педагогічних працівників є ключовим для успішного моніторингу та оптимізації вебсайтів наукових установ. Для досягнення цілей важливо продовжувати дослідження в даній галузі та впроваджувати інновації в цифровій освіті.
Авторське право (c) 2025 Кільченко Алла Віленівна, Іванова Світлана Миколаївна, Новицька Тетяна Леонідівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ПОЛІТИКИ ВИКОРИСТАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ В ЗАКЛАДАХ ВИЩОЇ ОСВІТИ: УКРАЇНСЬКИЙ ТА МІЖНАРОДНИЙ ДОСВІД
Стрімкий розвиток технологій штучного інтелекту, зокрема генеративних мовних моделей, кардинально трансформує освітнє середовище та створює необхідність формування спеціалізованих політик їх використання в закладах вищої освіти (ЗВО). Масштабне впровадження ШІ-технологій супроводжується суттєвими ризиками порушення принципів академічної доброчесності, що зумовлює потребу в нормативному врегулюванні використання ШІ з урахуванням як інноваційних можливостей, так і вимог якості освіти. Проведений порівняльний аналіз українського та міжнародного досвіду показав, що українські заклади вищої освіти перебувають на стадії переходу від загальних декларативних документів до формування конкретних механізмів регулювання використання ШІ. Досліджено політики провідних українських університетів (Херсонського державного університету, Національного технічного університету України “КПІ ім. Ігоря Сікорського”, Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара та ін.) та міжнародних університетів (Уппсальського університету, Кембриджського університету, Массачусетського технологічного інституту та ін.). Встановлено, що міжнародні практики вирізняються системністю, гнучкістю та акцентом на практичній імплементації, включаючи обов'язкове маркування ШІ-контенту, створення внутрішніх безпечних платформ та запровадження локальних політик на рівні факультетів. Українські заклади вищої освіти здебільшого обмежуються декларативними положеннями, що потребують подальшої деталізації. На основі аналізу виокремлено чотири ключові напрями формування політик використання ШІ: управління ризиками та безпека, гнучкість і автономія, практична імплементація та підтримка, прозорість і відповідальність. Запропоновано рекомендації щодо адаптації міжнародних практик до національного контексту, зокрема впровадження механізмів декларування та маркування ШІ-контенту, створення безпечної інфраструктури та розвиток інституційної культури відповідального використання ШІ. Результати дослідження можуть слугувати основою для розробки ефективних політик використання штучного інтелекту українськими закладами вищої освіти.
Авторське право (c) 2025 Коваленко Ірина Іванівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ОСВІТНІ ЦИФРОВІ ІНСТРУМЕНТИ ЯК ЗАСІБ УДОСКОНАЛЕННЯ ВИКЛАДАННЯ ХІМІЇ У ЗАКЛАДАХ ВИЩОЇ ОСВІТИ
У статті висвітлено актуальні аспекти впровадження цифрових освітніх інструментів у процес викладання хімії у закладах вищої освіти. З огляду на стрімкий розвиток інформаційно-комунікаційних технологій та необхідність модернізації традиційних підходів до хімічної освіти, доведено важливість трансформації навчального процесу через використання інноваційних цифрових засобів. У роботі проаналізовано можливості цифрових платформ, віртуальних лабораторій, навчальних симуляторів, систем візуалізації хімічних процесів та інструментів освітньої аналітики, які надають широкі можливості для формування у здобувачів освіти дослідницьких, аналітичних і проєктно-технологічних компетентностей. Особливу увагу приділено педагогічним умовам ефективної інтеграції цифрових ресурсів у навчальний процес, а саме: наявності методичної підготовки викладачів, відповідності цифрового контенту навчальним цілям, доступу до технічної інфраструктури та організаційній підтримці з боку закладів вищої освіти. Результати аналітичного огляду та узагальнення експериментальних досліджень, здійснених як в Україні, так і за кордоном, свідчать про позитивний вплив цифрових інструментів на рівень успішності здобувачів освіти, зростання пізнавальної активності, підвищення мотивації до вивчення хімії, формування навичок самостійного наукового мислення. Наведено приклади використання платформ PhET, Labster, Mozaik Education, Classtime, Moodle, а також вітчизняних розробок, які демонструють ефективність змішаного підходу в навчанні. Обґрунтовано необхідність переходу від використання цифрових засобів як допоміжного інструмента до їх розгляду як повноцінного компонента сучасного педагогічного середовища, що забезпечує індивідуалізацію, інтерактивність та адаптивність освітнього процесу. Узагальнення результатів дозволило визначити перспективи подальших досліджень, які полягають у розробці адаптивних цифрових моделей навчання хімії, інструментів моніторингу освітньої динаміки, методичних підходів до викладацької підтримки, а також створенні хмарних інтегрованих систем для вивчення природничих дисциплін.
Авторське право (c) 2025 Кочубей Олена Василівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
БУКТРЕЙЛЕР ЯК СУЧАСНИЙ МЕДІАПРОДУКТ У ПІДГОТОВЦІ ВЧИТЕЛЯ ПОЧАТКОВИХ КЛАСІВ ДО ЦИФРОВОЇ ТВОРЧОСТІ
У статті висвітлено можливості використання буктрейлерів у професійній підготовці майбутніх учителів початкової школи для формування здатності інтегрувати мовно-літературну та інформатичну складові змісту освіти відповідно до вимог Нової української школи. Буктрейлер подано як сучасний медіаінструмент, що сприяє розвитку професійної компетентності майбутніх педагогів, посиленню їх мотивації до застосування інноваційних технологій у навчанні, а також формуванню креативності, медіаграмотності та вміння створювати інклюзивний освітній простір. Здійснено порівняльний аналіз сучасних відеоредакторів (Animoto, Canva, FlexClip, Powtoon, InShot), охарактеризовано їхні технічні та педагогічні можливості, зокрема з точки зору доступності, зручності використання, варіативності шаблонів, інструментів для візуалізації та озвучення відео. Визначено освітній потенціал застосування цих програм у підготовці майбутніх учителів початкової школи, окреслено ризики, пов’язані з технічними труднощами, авторським правом і педагогічною доцільністю контенту. Авторами представлено результати заняття зі студентами Факультету педагогічної освіти Київського столичного університету імені Бориса Грінченка, спрямованого на формування предметно-методичної, інформаційно-цифрової, інноваційної, проєктувальної компетентностей. Робота студентів у малих групах передбачала ознайомлення з функціоналом відеоредакторів, аналіз їх переваг і недоліків, створення буктрейлерів до художніх творів для дітей, а також рефлексію отриманого досвіду. З’ясовано, що участь студентів у створенні медіапродуктів сприяє розвитку професійної готовності до використання інтерактивних технологій навчання, підвищенню рівня цифрової грамотності, творчої самореалізації та здатності організовувати читацьку діяльність учнів на основі сучасних підходів. Практичне значення дослідження полягає у розробленні алгоритму створення буктрейлера, який може бути використаний у процесі навчання студентів педагогічних спеціальностей та у професійній діяльності вчителів початкової школи.
Авторське право (c) 2025 Нежива Людмила Львівна, Шкуренко Олександра Вікторівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
УПРАВЛІННЯ РОЗВИТКОМ ЦИФРОВОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ ПЕДАГОГІЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ ЗАКЛАДІВ ДОШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ В УМОВАХ СУЧАСНОГО ОСВІТНЬОГО Е-СЕРЕДОВИЩА
У статті розглянуто управлінські аспекти розвитку цифрової компетентності педагогічних працівників закладів дошкільної освіти в умовах сучасного електронного освітнього середовища. Підкреслено, що цифрова компетентність виступає не лише однією з важливих складових професійної підготовки, а й базовою умовою результативної діяльності педагога, яка визначає якість організації освітнього процесу, ефективність взаємодії з усіма учасниками освітнього середовища та безпечність використання цифрових ресурсів у роботі з дітьми дошкільного віку. Вона включає в себе вміння раціонально добирати цифрові інструменти, критично оцінювати інформаційні джерела, створювати та адаптувати навчальний контент, а також організовувати безпечну цифрову взаємодію, що має стратегічне значення для сучасної педагогічної практики. На основі аналізу вітчизняних і зарубіжних досліджень обґрунтовано значущість цифрової грамотності педагогів як необхідної передумови інноваційного розвитку дошкільної освіти та її відповідності сучасним європейським і світовим тенденціям у сфері цифровізації. У статті здійснено систематизацію основних груп управлінських інструментів розвитку цифрової компетентності, до яких належать нормативно-правові, організаційні, методичні, освітньо-тренінгові, технологічні, діагностично-моніторингові та мотиваційні. Детально розкрито їхній зміст, взаємозв’язок і потенціал у формуванні стійкої цифрової культури педагогічних колективів, що забезпечує цілісність і стабільність освітніх змін та сприяє запровадженню ефективних управлінських рішень. Особливу увагу приділено ролі керівника закладу дошкільної освіти як координатора цифрової трансформації, здатного поєднувати стратегічне планування, методичний супровід, організаційні механізми і практичні дії у напрямі розвитку цифрових навичок працівників. Зроблено висновок про необхідність комплексного та послідовного використання управлінських інструментів, яке створює передумови для підвищення якості освітнього процесу, підсилює готовність педагогів до інноваційної діяльності, формує стійку цифрову культуру у професійному середовищі та сприяє інтеграції українського дошкілля у цифрове суспільство.
Авторське право (c) 2025 Панченко Алла Гнатівна, Юрійчук Іван Ярославович, Стегній Оксана Вікторівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
РОЗВИТОК ЦИФРОВИХ НАВИЧОК МАЙБУТНІХ ВИХОВАТЕЛІВ У МЕЖАХ ДИСЦИПЛІНИ «СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ НАВЧАННЯ ДІТЕЙ ДОШКІЛЬНОГО ВІКУ ІНОЗЕМНОЇ МОВИ»
Стаття присвячена огляду розвитку цифрових навичок майбутніх вихователів дошкільних закладів у рамках опанування дисципліни «Сучасні технології навчання дітей дошкільного віку іноземної мови» з точки зору їхньої професійної підготовки. Представлено освітній потенціал використання різних цифрових інструментів у викладанні іноземних мов. Визначено вплив їх використання на майбутніх вихователів дошкільних закладів загалом та на розвиток їхніх цифрових навичок зокрема. У статті використовуються теоретичні методи дослідження, включаючи синтез, узагальнення та огляд літератури, для вирішення проблеми та розмежування термінів цифрова грамотність, цифрова компетентність та цифрові навички. Крім того, для опису цифрових інструментів та їх застосування у викладанні іноземних мов дітей дошкільного віку було використано власний досвід автора. Автор класифікує цифрові інструменти за численними групами залежно від їхнього призначення, розкриваючи дидактичну цінність цифрових інструментів у вивченні мови, які використовуються для покращення словникового запасу, граматики, вимови, навичок говоріння та аудіювання, забезпечення негайного зворотного зв'язку, підказок до говоріння, розуміння, тренування вимови, розминки, мотиваційного елемента, контекстуальної діяльності, введення нової лексики або комунікативних ситуацій, мультисенсорного та експериментального навчання, сприяння залученню дітей через ігрове навчання, а також розвитку уяви та лінгвістичної взаємодії дітей. Серед проаналізованих інструментів є ті, що спрямовані на створення хмар слів, створення багатофункціональних цифрових навчальних просторів, відео з цифровими ляльками, флешкарток, інтерактивних освітніх ігор, відео або відеоуроків, мультфільмів, коміксів та сюжетних сцен, цифрових історій, доповненої реальності (AR), що поєднує фізичний та цифровий світи, та програмування інтерактивних цифрових історій та ігор. Результати впровадження вищезгаданих цифрових інструментів демонструють їхню ефективність у розвитку цифрових навичок майбутніх вихователів дошкільних закладів.
Авторське право (c) 2025 Руднік Юлія Вікторівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
РЕАЛІЗАЦІЯ P2P МОДЕЛІ ЦИФРОВОГО НАВЧАННЯ В LMS MOODLE
У статті розглянуто можливості організації взаємодії типу «peer-to-peer» (P2P) в умовах цифрового навчання як одного з ефективних підходів до підвищення якості освітнього процесу. Показано, що для реалізації ефективної моделі P2P-навчання необхідно проаналізувати сучасний стан розвитку таких форм взаємодії, врахувати потенціал фасилітації, проєктної та командної роботи, а також встановити зв’язок між P2P-взаємодією та теоретичними засадами конструктивізму і конективізму. Розглянуто як синхронні, так і асинхронні моделі організації освітнього процесу в межах P2P-підходу. На основі проведеного аналізу побудовано концептуальну функціональну модель цифрового P2P-навчання, яка включає нову роль — «Наставник» (старший студент). Уточнено функціональні можливості цієї ролі та її реалізацію в системі управління навчанням LMS Moodle. У межах дослідження запропоновано новий підхід до створення цифрового курсу, в якому елементи навчального контенту додаються динамічно, відповідно до контексту та потреб студентів. Описано організацію діяльності студентів у процесі P2P-навчання, а також використання різних інструментів LMS Moodle для підтримки ефективної взаємодії. Наведено рекомендації щодо налаштування у LMS Moodle ролі “Наставник” та особливостей його функціонування. Проаналізовано можливості компонентів LMS Moodle для організації P2P взаємодії. Розроблено методики для реалізації в LMS Moodle трьох функціональних P2P активностей: віртуальна група, онлайн-форум, соціальна навчальна мережа. Для побудови та розвитку моделі використано об’єктно-орієнтований підхід і діаграми UML, що дозволило формалізувати основні компоненти та процеси моделі. Формальний опис P2P-моделі створює підґрунтя для подальших досліджень, зокрема щодо автоматичного вибору навчальних активностей у цифровому курсі та можливостей застосування штучного інтелекту для підтримки функцій «Наставника».
Авторське право (c) 2025 Семенов Микола Анатолійович https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
МОДЕЛЬ ОРГАНІЗАЦІЇ ДИФЕРЕНЦІЙОВАНОГО НАВЧАННЯ У ЕЛЕКТРОННОМУ ОСВІТНЬОМУ СЕРЕДОВИЩІ НА БАЗІ LMS MOODLE
У статті представлено функціональну модель організації диференційованого навчання в електронному освітньому середовищі на базі LMS Moodle. Обґрунтовано актуальність упровадження диференційованого підходу у вищій освіті в умовах цифрової трансформації та зростання потреби у персоналізації освітнього процесу. Запропонована модель розглядається як інструмент педагогічного проєктування, що інтегрує системний, компетентнісний, особистісно орієнтований і технологічний підходи. Вона спрямована на створення адаптивного середовища, у якому враховуються індивідуальні особливості, рівень підготовленості, стилі та темп навчання здобувачів освіти. У структурі моделі виокремлено цільовий, змістовий, процесуальний, контрольно-оцінювальний, технологічний і рефлексивно-аналітичний компоненти, що забезпечують цілісність, логіку та гнучкість освітнього процесу. Реалізація моделі відбувається через послідовні етапи: організаційно-аналітичний, проєктувальний, реалізаційний, оцінювальний та адаптаційно-рефлексивний, кожен із яких відображає взаємозв’язок між педагогічними рішеннями, технічними можливостями Moodle та результатами навчання. Показано роль цифрової компетентності викладача як ключової умови ефективного функціонування моделі. Запровадження моделі сприяє підвищенню якості освітнього процесу, мотивації та залученості студентів, розвитку їхньої автономії, критичного й аналітичного мислення. Модель також створює умови для вдосконалення внутрішньої системи забезпечення якості освіти, оптимізації педагогічної взаємодії та професійного зростання викладачів у контексті цифрової трансформації вищої освіти.
Авторське право (c) 2025 Терлецька Тетяна Сергіївна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
МОЖЛИВОСТІ ВИКОРИСТАННЯ ІНФОРМАЦІЙНО-КОМУНІКАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ У ПСИХОЛОГІЧНОМУ СУПРОВОДІ ДІТЕЙ З ОСОБЛИВИМИ ОСВІТНІМИ ПОТРЕБАМИ В УМОВАХ ДОШКІЛЬНОЇ ІНКЛЮЗИВНОЇ ОСВІТИ
У статті висвітлено проблему психологічного супроводу дітей з особливими освітніми потребами у контексті розвитку інклюзивної дошкільної освіти та цифрової трансформації освітнього середовища. Акцентовано увагу на значенні інформаційно-комунікаційних технологій як ефективного інструменту у процесі психолого-педагогічної підтримки дитини в умовах інклюзії. Проаналізовано можливості використання інформаційно-комунікаційних технологій у діагностичній, корекційно-розвивальній, консультативній та комунікативній діяльності психолога. Зауважено, що інформаційно-комунікаційні технології сприяють індивідуалізації психолого-педагогічного впливу, адаптації методик до потреб дитини, підвищенню мотивації до взаємодії, формуванню позитивного емоційного фону та створенню безпечного освітнього середовища. У роботі описано функціональні можливості цифрових платформ і ресурсів, що забезпечують ефективну взаємодію між усіма учасниками освітнього процесу: дітьми, батьками, педагогами, практичними психологами, асистентами вихователя. Узагальнено зарубіжний досвід щодо використання інформаційно-комунікаційних технологій у психологічному супроводі дітей з особливими освітніми потребами в умовах дошкільної інклюзивної освіти, розкрито їх потенціал у розвитку емоційної стійкості, саморегуляції, комунікативних навичок та оптимізації взаємодії між педагогами, психологами й батьками. Наведено приклади інтерактивних платформ, діагностичних інструментів, навчальних ігор та засобів комунікації, які забезпечують якісну підтримку дітей з особливими освітніми потребами у закладі дошкільної освіти. Розкрито переваги інформаційно-комунікаційних технологій у формуванні індивідуального маршруту розвитку, забезпеченні безперервності психолого-педагогічного супроводу та реалізації міждисциплінарного підходу. Увагу також приділено потенційним ризикам та обмеженням: цифровому перевантаженню, зниженню мотивації до живого спілкування, формуванню залежності, недоступності технічних ресурсів тощо. Зроблено висновок про доцільність впровадження інформаційно-комунікаційних технологій в інклюзивну дошкільну освіту за умов дотримання принципів особистісно-орієнтованого, етичного та компетентнісного підходів. Розроблено рекомендації для практичних психологів та вихователів закладів дошкільної освіти щодо можливостей використання інформаційно-комунікаційних технологій у психологічному супроводі дітей з особливими освітніми потребами в умовах дошкільної інклюзивної освіти. Окреслено перспективи подальших досліджень, які полягають у розробці авторських ІКТ-програм супроводу, створенні національних цифрових платформ та вдосконаленні цифрової компетентності фахівців.
Авторське право (c) 2025 Тітаренко Світлана Анатоліївна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ВИКОРИСТАННЯ БОТІВ, АСИСТЕНТІВ, АГЕНТІВ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ В ОСВІТНІЙ ДІЯЛЬНОСТІ
Стаття присвячена дослідженню особливостей використання віртуальних помічників штучного інтелекту (ШІ) – ботів, асистентів, агентів та агентного ШІ – в освітньому процесі. Актуальність теми зумовлена стрімким поширенням генеративних і автономних систем ШІ, що змінюють підходи до навчання, викладання та управління освітньою діяльністю. На основі двох етапів опитування освітян (n₁=123, n₂=65) визначено рівень обізнаності та досвіду практичного застосування інструментів ШІ у професійній діяльності педагогів. У дослідженні систематизовано термінологію, уточнено сутнісні відмінності між поняттями «бот», «асистент», «агент ШІ», «агентне ШІ», а також подано порівняльний аналіз їхніх функцій, рівнів автономності та педагогічного потенціалу. Наведено приклади використання кожного типу інтелектуальних систем у навчанні — від чат-ботів, що виконують рутинні завдання, до агентних систем, здатних до планування, самонавчання та колективної взаємодії. Описано алгоритм створення асистента ШІ у візуальному середовищі без необхідності програмування. Поступова еволюція від ботів до агентного ШІ відображає перехід від реактивної підтримки до проактивної співпраці людини й ШІ, відкриваючи нові можливості для персоналізованого, дослідницького та рефлексивного навчання. Автори підкреслюють необхідність розвитку у педагогів компетентності взаємодії з агентними системами (AI collaboration literacy) та формування етичних і методичних політик використання ШІ у сфері освіти.
Авторське право (c) 2025 Умрик Марія Анатоліївна, Морзе Наталія Вікторівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
УПРАВЛІННЯ ЗАКЛАДОМ ДОШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ: ВИКЛИКИ ТА МОЖЛИВОСТІ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ
У статті досліджено роль технології штучного інтелекту для модернізації управлінських процесів у дошкільній освіті. Проаналізовано нормативно-правові документи України, наукові дослідження та практичний досвід інтеграції штучного інтелекту в управлінську діяльність закладів дошкільної освіти Житомирської області. Наголошено, що інтенсивність впровадження цифрових технологій і генеративних моделей штучного інтелекту зумовлює перегляд ролі сучасного керівника закладу дошкільної освіти, тому що його адаптивність визначає ефективність організаційних змін в закладі, який він очолює. Окреслено ключові виклики: автоматизація рутинних процесів, потреба захисту даних, підвищення цифрової грамотності, формування етичних стандартів використання цифрових технологій у роботі з дітьми. Представлено результати опитування та інтерв’ювання керівників закладів дошкільної освіти Житомирської області, що засвідчило різний рівень їх обізнаності з моделями штучного інтелекту, а також виявлено типові труднощі та потреби професійного розвитку в умовах цифровізації освітнього середовища. Виокремлено критерії адаптивного керівника: стратегічне мислення, цифрова компетентність, психологічна готовність до інновацій, вміння інтегрувати штучний інтелект у практику управління сучасним закладом. Підкреслено, що адаптивність стає значущою управлінською якістю, яка поєднує технологічну обізнаність, гнучкість мислення та етичну відповідальність. Акцентується увага, що лише керівник, який здатний швидко вчитися та вести за собою колектив, сприятиме забезпеченню ефективної цифрової трансформації управлінської діяльності, розвитку кадрового потенціалу в умовах цифрової трансформації освіти, оптимізації адміністративних процесів.
Авторське право (c) 2025 Фамілярська Лариса Леонідівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
Метою статті є аналіз сучасних тенденцій формування у майбутніх фахівців навичок проектування та реалізації 3D-друку і 3D-моделювання як важливого компоненту сучасного освітнього процесу закладів фахової передвищої та вищої освіти. Визначено, що формування у студентів компетентності реалізовувати 3D-друк від ідеї до фізичної моделі робить привабливим навчальний процес, формує професійну ідентичність майбутніх фахівців, сприяє конкурентноспроможності їх на сучасному ринку праці. У статті приділено увагу ефективним інтерактивним методам організації навчання студентів впродовж опанування технології 3D-друку та 3D-моделювання. Автори розглядають принципи створення просторових моделей та застосування їх у різних галузях господарства. Також у статті проаналізовано послідовність побудови моделей з метою їх редагування та подальшого використання. Приділено увагу інноваційним методам та підходам у підготовці студентів щодо ефективного засвоєння навчального матеріалу з питань 3D-друку та 3D-моделювання для формування необхідних професійних компетенцій. З’ясовано, що залучення студентів до 3D-моделювання зумовлено актуальними завданнями в контексті реформування в Україні системи фахової передвищої освіти, зокрема із зростанням популярності технологій тривимірного друку на сучасних промислових підприємствах, у сфері екології, сучасній медицині тощо. Автори наводять огляд етапів технології 3D-друку: технологія виготовлення, необхідні матеріали та практичні аспекти застосування. Особливу увагу приділено створенню цифрових 3D моделей засобами сервісу Tinkercad та засобами AI, обґрунтовано підходи до генерування 3D моделей сервісами Text-to-CAD, Image-to-CAD, онлайн сервіси підготовки та конвертації зображень до формату ST. Автори розглядають також важливість підготовки 3D моделі до друку: слайсинг, тестування, експорт; перебіг 3D-друку, що сприяє більш ґрунтовному засвоєнню навчального матеріалу студентами та формуванню у них відповідних компетентностей.
Авторське право (c) 2025 Цирульник Сергій Михайлович, Марцева Людмила Андріївна, Марцев Олексій Миколайович https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ПІДГОТОВКА МАЙБУТНІХ УЧИТЕЛІВ ІНФОРМАТИКИ ДО ІНТЕГРАЦІЇ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ У НАВЧАЛЬНИЙ ПРОЦЕС НА ПРИКЛАДІ ЧАТ-БОТА
У статті представлено приклад створення навчального чат-бота на основі архітектури Retrieval-Augmented Generation (RAG) в процесі підготовки майбутніх учителів інформатики. Акцент зроблено на практичному застосуванні сучасних технологій штучного інтелекту у педагогічній діяльності та розвитку цифрових компетентностей студентів. Також обґрунтовано актуальність вивчення сучасних підходів до реалізації ШІ-систем (prompting, fine-tuning, retrieval-only, RAG) майбутніми вчителями інформатики. Проведено порівняльний аналіз цих підходів з урахуванням їхньої технічної та освітньої доцільності. Детально описано технічну реалізацію створеного чат-бота: від завантаження документів і семантичного пошуку на основі embedding-векторизації до генерації інформативних відповідей за допомогою GPT-моделі, що забезпечує інтерактивну взаємодію зі студентами. У статті наведено результати анкетування студентів спеціальності «Середня освіта (інформатика)», яке показало високий інтерес та актуальність обраної теми дослідження, і необхідність розробки навчального курсу з використання ШІ майбутніми вчителями інформатики, який буде охоплювати не лише користувацький підхід використання ШІ, а й глибший підхід через власне проєктування ШІ-систем і інтерфейсів для них. Також вказано освітні переваги і обмеження впровадження RAG-технологій у педагогічну практику підготовки майбутніх учителів інформатики. Автори зазначають педагогічну цінність RAG чат-бота як засобу, що сприяє осмисленому застосуванню ШІ у викладанні та здатності майбутніх учителів інформатики самостійно проєктувати й використовувати ШІ боти в освітній діяльності.
Авторське право (c) 2025 Шемет Даніїл Аркадійович https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ТРАНСФОРМАЦІЙНИЙ ПОТЕНЦІАЛ І ПРАКТИЧНІ МОДЕЛІ ЗАСТОСУВАННЯ ВЕБТЕХНОЛОГІЙ В ОСВІТІ
У статті здійснено аналітичне дослідження проблематики впровадження вебтехнологій в освітній процес в умовах цифрової трансформації. Наголошено, що вебтехнології, як-от хмарні сервіси, системи управління навчанням, інструменти візуалізації й цифрової співпраці, не лише змінюють технічний бік навчання, а й трансформують педагогічні моделі, управлінські рішення та саму логіку освітньої взаємодії. Цифрова трансформація освіти розглядається як складне багатоаспектне явище, що потребує міждисциплінарного аналізу та врахування соціокультурного середовища. У процесі дослідження здійснено огляд актуальних міжнародних і вітчизняних публікацій, класифіковано виклики (інституційні, професійні, технологічні, ціннісні), виокремлено чинники впливу на ефективність використання вебтехнологій (індивідуальні, організаційні, технологічні, педагогічні) та окреслено три сценарії розвитку: інерційний, гібридний та цілісний. Показано, що успішність цифрових трансформацій не є похідною від наявності ресурсів, а залежить передусім від готовності викладачів до педагогічного переосмислення, рівня їхньої цифрової компетентності, підтримки з боку керівництва та наявності цифрової стратегії. Посилено увагу до концепції DigCompEdu як рамки, що дозволяє оцінювати й розвивати цифрову компетентність освітян. У підсумку обґрунтовано, що перспективи застосування вебтехнологій пов’язані не лише з оновленням інструментального складу навчання, а із побудовою нового типу освітньої екосистеми гнучкої, персоналізованої, інклюзивної, заснованої на аналітиці й співпраці. Вебтехнології постають не як мета, а як засіб досягнення цінностей сучасної освіти, а їхнє впровадження потребує балансу між інноваційністю та гуманістичною парадигмою навчання. Наукова новизна дослідження полягає у запропонуванні аналітичної рамки для розгляду впровадження вебтехнологій через взаємодію індивідуального, організаційного та педагогічного рівнів, що дозволяє виявити їхній трансформаційний потенціал в освітньому процесі та окреслити практичні моделі їх застосування.
Авторське право (c) 2025 Юрченко Артем Олександрович, Острога Марія Михайлівна, Хворостіна Юрій В’ячеславович, Бобокало Андрій Васильович, Семеніхіна Олена Володимирівна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0